NURNBERG, SAKSA
En tiennyt tuhon olevan näin suurta.
Pari palopommia ja vanhat talot haihtuivat savuna ilmaan.
Muuri erottaa vanhan ja uuden osan kaupunkia.
Se on peräisin... Miltä vuodelta, Schmidt?
1219.
Täälläkö natsipuolue piti joukkokokouksiaan?
He kaikki tulivat tänne. Hitler, Göbbels ja muut.
Tuhansia natseja joka puolelta Saksaa.
Pitääkö torvea soittaa koko ajan?
Ei ole tarpeen töötätä koko ajan.
Tiedättekö tehtävänne?
Perillä ollaan. Palanen vanhaa Saksaa.
- Senaattori Burkette. - Kapteeni Byers, tuomari Haywood.
- Byers on avustajanne. - Mikä?
Sihteeri, opas, yhdysupseeri... Miten haluatte.
Palvelusväkenne herrasväki Halbestadt.
- lltapäivää. - Hyvää iltapäivää, tuomari.
- Tervetuloa. - Kuskinne Schmidt.
Olen käytettävissä päivin ja öin.
Kiitos.
Esitellään loput talosta.
Tämä on vastaanottohuone.
Olohuone. Työhuone on tuolla.
Alakerrassa on kaksi makuuhuonetta, ylhäällä kolme.
Huonekalut ovat osin antiikkia, osin USA:n armeijalta.
Piano on kuluneen näköinen, mutta se on aito Bechstein.
Hienot näkymät, eikö totta?
Senaattori, tämä on liikaa.
USA:n hallitus tekee kaiken kunnolla.
- Kuka täällä asui? - Natsikenraali vaimoineen.
Tarvitseeko tuomarin tietää muuta?
- Onko teillä kysyttävää? - On.
Sinähän olet West Pointista? Mikä on etunimesi?
Harrison. Harry.
Itse en ole West Pointista, ja muodollisuus häiritsee minua.
Se saa minut vaivaantumaan. Olisiko suurikin rike,
jos kutsuisit minua tuomariksi tai Daniksi?
Okei, tuomari. Ostokset tehdään armeijan kaupassa.
Ruoasta on pulaa. Kuljettaja tietää, missä kauppa on.
Tässä on kopio jutun syyteasiakirjasta.
Toivottavasti viihdytte täällä.
Koko Mainen osavaltio viihtyisi täällä.
Toimistoni on omanne vieressä.
- Kiitos. - Senaattori.
Tarvitsenko kolmea palvelijaa? Tunnen oloni hölmöksi.
Tästä on apua heillekin. Täällä he saavat syödäkseen.
Tarvitsen kolme palvelijaa.
Mukava saada kaltaisesi mies tänne.
Olinkin USA:n ainoa pätevä mies tähän työhön.
En ollut edes 10 halutuimman joukossa.
Tiedät sen kuten minäkin.
Hitler on poissa, Göbbels on poissa, ja Göring teki myös itsemurhan.
Enää tuomitaan lääkäreitä, liikemiehiä ja tuomareita.
- Osa ei haluaisi tuomita heitä. - Mitä sitten?
Tuomareita on vaikea löytää.
Haravoitte takametsätkin löytääksenne kaltaiseni juntin.
- Et kai kadu tuloasi? - En.
Mutta tiedän pelin hengen.
Oikeudenkäyntien tulee jatkua.
Etenkin tuomareita vastaan. Toivottavasti minusta on siihen.
On varmasti.
Rentoudu. Nauti olostasi, kun vielä voit.
- Pian sinulla pitää kiirettä. - Kiitos, senaattori.
Nähdään huomenna.
Viemmekö laukut yläkertaan?
Kyllä, kiitos.
- Minä voin viedä sen. - Antakaa minun viedä.
Nyt he tulevat.
Istunto alkaa.
Jumala siunatkoon Yhdysvaltoja ja tätä tuomioistuinta.
Syytetyille luetaan syytteet.
Mikrofoni Emil Hahnin kohdalle.
Emil Hahn, onko teillä oikeus- avustajaa tässä istunnossa?
Syytön.
Kysyin, onko teillä oikeusavustajaa?
On.
Miten vastaatte syytteeseen? Syytön vai syyllinen?
Syytön kaikkiin syytteen kohtiin.
Friedrich Hofstetter.
Onko teillä oikeusavustaja?
- On. - Oletteko syytön vai syyllinen?
Voitte istuutua.
Werner Lammpe.
Onko teillä oikeusavustaja?
On, totta kai.
Miten vastaatte, syytön vai syyllinen?
Voitte istuutua.
Ernst Janning.
Onko teillä oikeusavustaja?
Ernst Janning, onko teillä oikeusavustaja?
Minä edustan vastaajaa, herra puheenjohtaja.
Miten vastaatte syytteisiin?
Syyllinen vai syytön?
Saanko puhua päämieheni nimissä?
Vastaaja ei tunnusta tämän oikeuden toimivaltaa ja haluaa protestoida.
Merkitään pöytäkirjaan syytön.
Syyttäjän avauspuheenvuoro.
Ota rauhallisesti, juniori.
Juttu on epätavallinen, koska syytettyjä syytetään rikoksista,
jotka on tehty lain nimessä.
Nämä miehet yhdessä kuolleiden tai paenneiden kollegoidensa kanssa
ovat yhtä kuin kolmannen valtakunnan niin kutsuttu oikeus.
Syytetyt toimivat tuomareina kolmannen valtakunnan aikana.
Niinpä tämän tuomioistuimen tuomareiden
on tuomittava syytetyn penkillä istuvat tuomarit.
Ja näin asian pitääkin olla.
Vain tuomari tietää oikeusistuimen koko merkityksen.
Sen menetelmät ja lain hengen.
Se on oikeuden jakaja.
Syytetyt tiesivät sen myös. He tunsivat oikeusistuimen.
Mustissa kaavuissaan he vääristivät, turmelivat,
ja tuhosivat lain ja oikeuden Saksassa.
Tarkkailkaa valoa, syyttäjä.
- Tulkki ei pysy perässä. - Anteeksi.
He vääristivät, turmelivat ja tuhosivat lain ja oikeuden Saksassa.
Pelkästään se on vakava rikos.
Mutta syytetyt eivät ole vastaamassa
perustuslain rikkomisesta eivätkä oikeuden estämisestä.
He ovat vastaamassa murhista,
raakuuksista,
kidutuksesta,
julmuuksista.
He kuten muutkin kolmannen valtakunnan johtajat
ovat vastuussa kauheimmasta, laskelmoiduimmasta
tuhoisimmasta rikoksesta ihmiskunnan historiassa.
He ovat ehkä muita syyllisempiä,
sillä he olivat aikuisia kauan ennen Hitlerin valtaannousua.
Heidän nuorta mieltään ei turmeltu natsiopetuksilla.
He omaksuivat kolmannen valtakunnan ideologian sivistyneinä aikuisina,
vaikka heidän olisi muita enemmän pitänyt arvostaa oikeutta.
Nyt he saavat maistaa sitä oikeutta, jonka muilta kielsivät.
Heidät tuomitaan esitettyjen todisteiden perusteella.
Muuta syyttäjä ei pyydä.
Herra Rolfe pitää puolustuksen avauspuheenvuoron.
Kunnianarvoisat tuomarit.
On sekä suuri kunnia
että suuri haaste
asianajajalle
auttaa tätä tuomioistuinta tehtävässään.
Koko sivistynyt maailma seuraa oikeudenkäyntiä tarkasti.
Sillä tämä ei ole tavanomainen oikeudenkäynti
sanan yleisesti ymmärretyssä merkityksessä.
Tuomioistuimen tavoite
on laajempi kuin parin miehen rankaiseminen.
Sen päätavoite on oikeuslaitoksen jälleenrakentaminen.
Sen jakama oikeus on esimerkkinä koko maailmalle.
Kuinka tällaista oikeutta jaetaan?
Sitä jaetaan
arvioimalla rehellisesti ja avoimesti syyllisyyttä rikoksiin,
joista vastaajia syytetään.
Oliver Wendell Holmesin, suuren ameikkalaisjuristin sanoin:
Vastuu ei selviä vain asiakirjoista,
joita kukaan ei kiellä.
Vastuu on luonteeltaan poliittinen ja sosiaalinen.
Se ilmenee etenkin ihmisen luonteessa.
Millainen Ernst Janning on luonteeltaan?
Käydään läpi hänen elämäänsä.
Hän syntyi 1885.
Oikeustieteen tohtori, 1907.
Sai tuomarin viran Itä-Preussissa 1914.
Hän oli Weimarin tasavallan johtohahmoja
ja luomassa sen perustuslakia.
Hän saavutti kansainvälistä mainetta
sekä asianajotaidoillaan että lakikirjoillaan,
joita luetaan yhä yliopistoissa.
Hänestä tuli Saksan oikeusministeri 1935.
Jos Janning tuomitaan, sillä on seurauksia.
Tuomari ei säädä lakeja.
Hän toimeenpanee maansa lait.
Tämä on maani, on se oikeassa tai väärässä!
Niin sanoi suuri amerikkalainen isänmaanystävä.
Samaa mieltä on saksalainenkin isänmaanystävä.
Tekikö Janning oikein noudattaessaan maansa lakeja?
Vai olisiko hänen pitänyt kieltäytyä ja olla petturi?
Se on tämän oikeudenkäynnin ydinkysymys.
Puolustus haluaa selvittää vastuun
yhtä paljon kuin syyttäjä.
Sillä pelkästään Ernst Janning ei ole tuomittavana.
Vaan koko Saksan kansa.
Istunto jatkuu myöhemmin ilmoitettavana aikana.
Jos sinulle sopii, Byers arkistoi nämä myöhemmin.
Eversti Lawsonin puheenvuoro oli melko tuomitseva, vai mitä?
Voivatko ne miehet todella olla syyllisiä kaikkiin syytteisiin?
Kun olet ollut täällä kaksi vuotta,
huomaat, ettei vastuu ole mustavalkoinen asia.
- Mitä teette viikonloppuna? - Menen vaimon kanssa Liegeen.
Mitä nähtävää siellä on?
Poikani oli armeijassa.
Hänet on haudattu Liegen hautausmaalle.
- Olen pahoillani. - Ei se mitään.
Nähdään maanantaina, Dan.
- Tuletko samaa matkaa? - Jään hetkeksi.
- Byers tuo muutamia papereita. - Selvä.
- Pyytämänne paperit. - Kiitos.
Kapteeni, saatko hankittua Ernst Janningin kirjat?
- Niitä on monta. - Haluan ne kaikki.
Sekä Weimarin perustuslain. Hankitko senkin?
- Toki. - Kiitos.
- Kauanko olet ollut täällä? - Kaksi vuotta.
- Se on pitkä aika. - Niin.
- Oletko saanut ystäviä? - Toki.
Saksalaisia?
Tyttöystäväkö?
Vanhemmat olivat natseja, hän oli vasta 8-vuotias.
- En kysynyt sitä. - Tiedän, mutta se käy mielessä.
Jos häntä pitää opastaa oikealle tielle, minä teen sen.
- Oliko muuta? - Ei. Taidan lähteä kävelylle.
Käykää vanhassa kaupungissa.
Kiitos.
- Ymmärrättekö englantia? - Vähän.
- Mitä hän sanoi? - Näkemiin, vaari.
- Kohdellaanko teitä hyvin? - Kyllä.
Meillä on vielä ystäviä, joilla on suhteita amerikkalaisiin.
- Voin ottaa heihin yhteyttä. - Minua kohdellaan hyvin.
Tohtori Janning,
tilanne on hankala meille molemmille.
Ette halunnut minua edustajaksenne. Ette halunnut ketään.
Mutta haluan sanoa jotain. Kuuntelisitteko?
Aion edustaa teitä arvokkaasti.
En vetoa tunteisiin, enkä pyydä armeliaisuutta.
Pelaan peliä heidän säännöillään.
Pian näemme, rohkenevatko he tuomita kaltaistanne miestä.
Minun nähdäkseni
jutun tärkeimmät kohdat ovat sterilointituomiot
sekä Feldenstein-Hoffman -juttu.
Tohtori Janning, minun pitää kertoa teille jotain.
Olen ihaillut teitä opiskelijapojasta asti.
Ajatus siitä, että voisin saavuttaa, mitä te saavutitte,
auttoi minua kestämään sodan.
Olette ollut esikuva meille kaikille.
Oliko siinä kaikki, herra Rolfe?
- Oli. - Kiitos.
Tohtori Wieck, tunnetteko Ernst Janningin?
Kyllä tunnen.
Mistä tunnette hänet?
Olimme oikeusministeriön palveluksessa 1929- 1935.
- Tunsitteko häntä aiemmin? - Kyllä. Hän oli oppilaitani.
Tunsitteko hänet hyvin? Oliko hän suojattinne?
- Kyllä. - Miksi?
Hän oli aina hyvin älykäs mies.
Hänellä oli synnynnäinen oikeudentaju.
Tohtori Wieck, kertoisitteko oman kokemuksenne perusteella,
millainen oli saksalaisen tuomarin asema ennen Hitlerin valtakautta?
Tuomari oli täysin itsenäinen.
Miten asema muuttui, jos se muuttui,
kansallissosialistien noustua valtaan 1933?
Tuomarien jakama oikeus ei ollut enää objektiivista.
Heidän tuli toimia maan etujen parhaaksi.
- Voitteko selittää? - Tuomarin tärkein tehtävä oli
rangaista rikoksista valtiota vastaan,
ei jutun objektiivinen tarkastelu.
Oliko muita muutoksia?
Valittamisoikeus poistettiin.
Korkeimman oikeuden korvasi kansan oikeus.
Rotuun liittyvät lait säädettiin.
Mihin tämä johti?
Johti?
Oikeuden toimivalta päätyi
diktatuurin käsiin.
- Tohtori... - Haluaisin kysyä jotain.
Protestoivatko tuomarit riippumattomuutensa menettämistä?
Muutamat protestoivat. He erosivat tai heidät erotettiin.
Toiset sopeutuivat uuteen tilanteeseen.
Olivatko tuomarit tietoisia seurauksista?
Eivät ehkä aluksi.
Myöhemmin se oli selvää kaikille, jotka näkivät ja kuulivat.
Kiitos.
Kuvailisitteko rikoslain muutoksia?
Kuolemanrangaistus tuli yhä yleisemmäksi.
Kuolemantuomioon riitti syyksi
puolalaisuus, juutalaisuus tai poliittinen epätoivottavuus.
Uusia kansallissosialistisia lakeja otettiin käyttöön.
Niihin kuului pakkosterilointi epäsosiaalisiksi luokitelluille.
Pitikö tuomareiden pitää mitään merkkiä kaavussaan 1935 alkaen?
Hitlerin määräyksestä
kaavuissa piti olla hakaristi.
- Oliko teidän kaavussanne? - Ei. Olisin hävennyt sitä.
- Erositteko vuonna 1935? - Kyllä.
Oliko Ernst Janningin kaavussa hakaristi?
Oli.
Ei muuta kysyttävää. Kiitos.
Herra Rolfe.
Oikeusneuvos Wieck,
käytitte sanoja maan etujen parhaaksi.
Millaiset olivat olosuhteet Saksassa,
kun kansallissosialistit nousivat valtaan?
Mitkä olosuhteet?
- Näkikö kansa nälkää? - Kyllä.
- Oliko sisäisiä ristiriitoja? - Kyllä.
- Oliko kommunistipuoluetta? - Kyllä.
- Oliko se kolmanneksi suurin puolue? - Kyllä.
Koheniko tilanne kansallissosialismin myötä?
Kyllä, mutta hinta oli kova...
Olkaa hyvä ja vastatkaa vain kysymyksiin.
Eikö siis tuomarin ollut mahdollista pitää hakaristiä
ja silti luulla toimivansa maansa parhaaksi?
Ei. Se ei ollut mahdollista.
Tohtori Wieck,
ette kuulunut hallintoon vuosina 1935- 1943,
kuten itse myönsitte.
Onko mahdollista, että näkemyksenne hallinnosta on vääristynyt?
Ei ole.
Kuinka voitte todistaa tapahtumista, joita ette ollut näkemässä?
Minulla oli ystäviä oikeushallinnossa.
Luin lehtiä ja kirjoja.
Luitte lehtiä ja kirjoja?
Ymmärrän.
Viittasitte uusiin kansallissosialistisiin lakeihin
kuten pakkosterilointiin.
Tiedättekö, että se ei ole kansallissosialistien keksintö,
vaan kehitettiin vuosia aikaisemmin
käytetäväksi mielisairaisiin ja rikollisiin?
Tiedän sen.
Tiedättekö, että sillä on puolestapuhujia monissa maissa?
En ole sterilointilakien asiantuntija.
Sallikaa minun lukea teille yksi.
Tämä on korkeimman oikeuden lausunto,
joka puoltaa kyseisiä lakeja eräässä toisessa maassa.
Siteeraan:
Usein on nähty, että yleinen hyvinvointi
vaatii parhaiden kansalaisten hengen.
Miksi se ei siis voisi vaatia
pienempää uhrausta niiltä, jotka jo rasittavat yhteiskuntaa.
Näin estäisimme inkompetenssin leviämisen.
Miksi teloittaa vähä-älyisten lapset myöhemmin rikoksista
tai antaa heidän nääntyä nälkään,
kun voimme estää heidän syntynsä lääketieteellisin keinoin.
Kolme sukupolvea imbesillejä riittää.
- Onko se nyt tuttu? - Ei.
Itse asiassa sen ei pidäkään olla,
sillä lausunto puoltaa sterilointia Virginian osavaltiossa, USA:ssa.
Sen kirjoitti amerikkalainen juristi,
korkeimman oikeuden tuomari, Oliver Wendell Holmes.
Tohtori Wieck, tämän kuultuanne,
väitättekö yhä sterilointia uudeksi kansallissosialistiseksi laiksi?
Väitän,
koska aiemmin sitä ei käytetty poliittisia vihollisia vastaan.
Tiedättekö tapausta, jossa joku steriloitiin poliittisista syistä?
- Tiedän sitä tapahtuneen. - En kysynyt sitä.
Vastatkaa kysymykseen. Tiedättekö tapausta?
En tiedä tiettyä tapausta tai päivämäärää.
Kysyn, onko teillä ensikäden tietoa sellaisesta tapauksesta!
Ei, ei ole.
Kiitos.
Tohtori Wieck,
tehän tiedätte, mistä Ernst Janningia syytetään?
Kyllä.
Voitteko todella väittää, että hän on syyllinen?
Voin.
Pidättekö itseänne syyttömänä?
Pidän.
Tohtori Wieck, vannoitteko virkamiesten uskollisuusvalan 1934?
Vastalause!
Todistajan ei tarvitse vastata. Hän ei ole syytettynä.
Koko Saksa on syytettynä, kun Ernst Janning on syytettynä.
Jos haluamme löytää syylliset, on sallittava vapauksia.
Vastalause hylätään.
Vannoitteko virkamiesten uskollisuusvalan 1934?
- Kaikki vannoivat. - Se ei kiinnosta meitä.
Teidän tekonne kiinnostavat.
Lukisitteko valan maaliskuulta 1933?
Vannon tottelevani Saksan johtajaa, Adolf Hitleriä.
Vannon, että olen uskollinen, noudatan lakeja
ja teen velvollisuuteni tunnollisesti.
Kaikki vannoivat sen.
Se oli pakollista.
Niin.
Olette niin tarkkanäköinen. Tiesitte, mitä oli tulossa.
Tiesitte Saksan olevan matkalla kohti katastrofia.
Se oli selvää kaikille.
Ettekö ymmärtänyt, mitä olisi tapahtunut,
jos kaltaisenne miehet eivät olisi vannoneet valaa?
Silloin Hitler ei olisi saavuttanut absoluuttista valtaa.
Miksi vannoitte? Miksi, tohtori Wieck?
Voitteko selittää? Liittyykö se eläkkeeseenne?
Oliko se maatanne tärkeämpi?
Vastustan kuulustelutapaa. Todistus pitäisi poistaa pöytäkirjasta.
Eikö syyttäjän tehtävä ole löytää syyllinen?
Esitin vastalauseen.
Eikö syyllisyys kiinnosta syyttäjää?
Nyt etsitään syyllistä muuhunkin kuin valan vannomiseen.
Totta.
Yhtä asiaa edes Saksan koneisto
kaikessa tehokkuudessaan ei kyennyt tuhoamaan.
- Järjestystä. - Uhreja.
Heitä on enemmän kuin koskaan. He marssivat tänne...
Järjestys saliin!
Syyttäjä ja puolustus saavat kumpikin varoituksen.
Emme tulleet kinaamaan vaan palvelemaan oikeutta.
- Esitin vastalauseen. - Se on hylätty.
Todistaja voi poistua.
- Oletko lukenut Janningin teoksia? - En usko.
- Lain merkitys. - Onko kiinnostava?
Kaikki hänen teoksensa ovat.
Ne kuvaavat tiettyä aikaa, sen toiveita ja pyrkimyksiä.
Melko samanlaisia kuin omamme.
Tämä on Weimarin perustuslain allekirjoittamisesta.
Edessämme on Saksa ilman aseita ja verenvuodatusta.
Oikeudenmukainen Saksa, jossa eletään eikä kuolla.
Saksa, joka on vapaa ja humanitäärinen.
Joka tuo esiin parhaat puolemme.
Kuinka tämän kirjoittaja voi määrätä sterilointeja ja murhia?
Täällä tapahtui paljon käsittämätöntä.
Tiedän.
Syyttäjän on paras todistaa jokaikinen syytös,
jotta minä tuomitsen Janningin kaltaisen miehen.
Olen lähdössä. Tuletko, Ken?
Tulen.
Vielä on jäljellä kysymys oikeuksien supistamisesta.
Huomiseen.
Vaimoni järjestää illanvieton huomenna.
- Hän kutsui sinut. - Kiitos.
Hän haluaisi järjestää sinulle naisseuraa.
Hän arveli sinua yksinäiseksi.
Ei, kiitos, Curtiss.
Vaimot tykkäävät leikkiä amoria.
Tulen mieluummin yksin.
- Entä sinä, Ken? - Meillä on menoa.
Hyvää yötä.
Rouva Halbestadt, voisinko...
lltaa.
Tämä on rouva Bertholt.
Tuomari Haywood.
Talo on rouva Bertholtin. Hän tuli hakemaan tavaroitaan.
- En tiennyt hänen tulostaan. - Tämä on minun syytäni.
Säilytin tavaroitani täällä, kunnes sain isomman asunnon.
- Ei kai se haittaa. - Ei lainkaan.
Voitte tarkistaa, mitä otin.
- Se ei ole tarpeen. - Vien nämä sitten.
- Kiitos. - Minä autan.
- Selviän kyllä. - Kannan ne vain ulos.
Hyvää yötä.
Se painaa. Otin kirjoja ja kuvia. Ne ovat tärkeitä vain minulle.
- Herra Schmidt. - Tuomari.
- Ajaisitteko rouvan kotiin? - Toki, tuomari.
- Toivottavasti viihdytte. - Hyvin.
Pidin aina puutarhasta.
Muistuttakaa kivikkopuutarhan hoidosta.
Se on kaunis kesällä.
Istun edessä, kiitos.
Hyvää yötä.
- Karolinenstrasse 115. - Kyllä, rouva.
Istukaa vaan.
Tehän työskentelitte rouva Bertholtille?
- Kyllä, tuomari. - Kauanko hän asui täällä?
Rouva Bertholtko?
Rouva Bertholtin perhe asui täällä sukupolvien ajan.
Kiitos.
Halusitteko te jotain?
Tosiaan. Teen itselleni voileivän.
Kyllä me teemme. Mitä haluatte?
Ei tarvitse. Teen aina itse.
Mitä saisi olla? On kinkkua, juustoa ja maksamakkaraa.
Juusto käy hyvin.
Olette hyvin ystävällinen.
Herra Halbestadt, millaista elämä oli kansallissosialismin aikana?
- Millaistako? - Niin, tavallinen arkielämä.
Tunnen monia kaltaisianne kotona.
Olette hyviä ihmisiä.
Millaista oli elää Hitlerin vallan alla?
Me emme olleet kiinnostuneita politiikasta.
Tiesitte kai, mitä maassa tapahtui?
Tapahtui niin paljon. Oli paraateja...
Hitler ja Göbbels kävivät joka vuosi.
Millaista se oli?
Emme koskaan käyneet kokouksissa.
En syytä teitä mistään. Olen vain utelias.
- Voileipänne. - Kiitos.
Olkaa hyvä.
Kiitos.
Tässä lähellä oli paikka nimeltä Dachau.
Tiesittekö, mitä siellä tapahtui?
Emme tienneet siitä mitään.
Kuinka voitte kysyä, tiesimmekö siitä jotain?
Pyydän anteeksi.
Emme ole tärkeitä ihmisiä.
Poikamme kuoli armeijassa ja tyttäremme pommituksissa.
Sodan aikana olimme kuolla nälkään.
Se oli kamalaa aikaa.
Uskon sen.
Hitler teki hyvääkin.
En sano, etteikö hän olisi tehnyt hyvääkin.
Hän rakennutti autobahnin. Hän antoi kansalle töitä.
Emme väitä, etteikö hän tehnyt hyvääkin.
Mutta ne muut asiat...
Emme tienneet asioista, joita hänen väitetään tehneen juutalaisille.
Harvat saksalaiset tiesivät.
Jos olisimmekin tienneet,
mitä olisimme voineet?
Rouvan mukaan ette tienneet.
Miten rouva Bertholt suhtautui siihen kaikkeen?
Hän on hieno nainen, herra tuomari.
Niin varmasti on. Entä hänen miehensä?
Hän oli armeijassa.
Mitä hänelle tapahtui?
Hän oli syytettynä Malmedy-jutussa.
Kenraali Bertholt. Karl Bertholt.
Hänet teloitettiin.
Tiedän.
Asiakirja vaatii valokuvaaja Rudolf Lenziä
saapumaan kahden viikon sisällä johonkin mainituista sairaaloista
lääketieteelliseen hoitoon.
Seuraavaksi syyttäjä esittelee asiakirjan 488,
joka koskee ompelijatar Anni Munchiä.
Asiakirjassa lukee:
Frankfurt am Mainin aluetuomioistuin päätös:
ompelijatar Anni Munch määrätään steriloitavaksi.
Hänen tulee saapua kahden viikon sisällä
johonkin mainituista sairaaloista.
Jos hän ei saavu vapaaehtoisesti, hänet viedään pakolla.
Asiakirja 449, kuulustelu saksaksi ja englanniksi.
Kuulusteltavana renki Meyer Eichinger.
Puheenjohtaja.
Puolustus vastustaa näiden asiakirjojen esittelyä.
Niiden on jo todettu olevan todisteiksi kelpaamattomia,
ellei niiden aitoutta kyetä todistamaan.
Hyväksytään.
Saanko esittää kysymyksen puolustukselle?
Olkaa hyvä.
Kelpaako asiakirja todisteeksi, jos sille on todistaja?
- Kyllä. - Kiitos.
Syyttäjä kutsuu todistajaksi Rudolf Petersenin.
Nostakaa oikea kätenne. Vannotteko Jumalan nimeen
kertovanne koko totuuden?
Vannon sen.
Kertokaa nimenne ja osoitteenne.
Rudolf Petersen. Frankfurt am Main. Gretweg 7.
Milloin te olette syntynyt?
20. toukokuuta, 1914.
Mikä on ammattinne?
Leipurin apulainen.
Elävätkö vanhempanne?
Mihin he kuolivat?
Oliko kuolema luonnollinen?
Oli, luonnollinen.
Mihin puolueeseen isänne kuului?
Kommunistiseen puolueeseen.
Yrittäkää muistaa.
Tapahtuiko perheellenne mitään erikoista vuonna 1933,
ennen natsien valtaan nousua?
Tarkoitan jotain väkivaltaista.
- Kuinka vanha olitte silloin? - 19.
Mitä tapahtui?
SA-joukkojen miehiä tunkeutui kotiimme
ja he rikkoivat ikkunat ja oven.
He haukkuivat meitä pettureiksi ja yrittivät mukiloida isän.
Mitä sitten tapahtui?
Minä ja veljeni menimme apuun.
Syntyi tappelu.
Lopulta ajoimme heidät kadulle, hakkasimme heidät
ja luovutimme heidät poliisille.
- Mitä poliisi teki? - Ei mitään.
Miksi?
Se tapahtui vaalien aikaan.
Kun kansallissosialistit nousivat valtaan?
Mitä tapahtui vuoden 1933 jälkeen, kun natsit olivat vallassa?
Hankin töitä maatilalta,
mutta töissä piti ajaa kuorma-autoa.
Menin kaupungintalolle hakemaan ajokorttia.
Mitä siellä tapahtui?
Minut vietiin virkailijan luokse.
Olitteko tavanneet virkailijaa aikaisemmin?
Hän oli yksi kotiimme tunkeutuneista miehistä.
Mitä hän sanoi hakemuksestanne?
Että minun pitäisi mennä kuulusteluun.
Missä kuulustelu pidettiin?
Stuttgartin aluetuomioistuimessa.
Kuka siellä oli puheenjohtaja?
Tuomari Hofstetter.
Mitä oikeussalissa tapahtui?
Minulta kysyttiin nimeäni ynnä muuta.
Mitä muuta kysyttiin?
Milloin Adolf Hitler ja Göbbels ovat syntyneet.
Mitä te vastasitte?
Sanoin, etten tiedä, enkä edes välitä.
Kysyttiinkö teiltä muuta?
Ei. He sanoivat ottavansa yhteyttä 10 päivän sisällä.
Ymmärrän.
Herra Petersen, haluaisin teidän katsovan jotain.
Tunnistatteko sen?
Lukisitteko sen tuomioistuimelle?
Stuttgartin aluetuomioistuin.
Leipuri Rudolf Petersen, syntynyt 20.5. 1914,
rautatietyöläisen Hans Petersenin poika
määrätään steriloitavaksi.
Lukisitteko viimeisen kappaleen?
Hänen tulee saapua kahden viikon sisällä
johonkin mainituista sairaaloista.
Jos hän ei saavu vapaaehtoisesti,
hänet viedään pakolla.
Lukekaa alhaalla oleva allekirjoitus.
Oikeuden puheenjohtaja Hofstetter.
Mitä allekirjoituksen alapuolella lukee?
Alapuolella?
Oikeusministeri Ernst Janningin...
.. valtuuttamana.
Puheenjohtaja,
saako puolustus nähdä Petersenin asiakirjat?
Mitä teitte saatuanne päätöksen?
Pakenin. Piileskelin ystäväni maatilalla.
Palasitteko?
- Teinkö mitä? - Palasitteko?
Mitä tapahtui?
Poliisit tulivat.
- Mihin teidät vietiin? - Sairaalaan.
Herra Petersen, voisitteko puhua vähän kovempaa?
Sairaalaan.
- Mitä sairaalassa tapahtui? - En saanut lähteä.
Hoitaja, joka...
Hän tuli huoneeseen.
Hän valmisteli minut operaatiota varten.
Hänestä se oli ihan kamalaa.
Sitten saapui lääkäri, jonka piti suorittaa...
Hänestäkin se oli kamalaa.
Steriloitiinko teidät?
Kiitos, herra Petersen.
Ei muuta.
Voitte riisua kuulokkeet, jos haluatte.
Sanoitte olevanne leipurin apulainen, eikö totta?
Kyllä, se on totta.
Mitä muita ammatteja teillä on ollut?
Tein töitä isälleni.
- Mitä isänne teki? - Hän oli rautatietyöläinen.
Niin, mutta mitä hän teki?
Hän nosti ja laski risteyspuomin.
Mainitsitte veljenne.
- Montako veljeä teillä on? - Viisi.
- Entä siskoja? - Neljä.
Perheessänne oli siis 10 lasta?
Mitä veljenne ovat ammatiltaan?
Työläisiä.
Kaikki viisi?
Ymmärrän.
Teiltä siis kysyttiin kuulustelussa kaksi kysymystä,
Hitlerin ja Göbbelsin syntymäajat.
- Eikö totta? - Kyllä.
Mitä muuta teiltä kysyttiin?
Ei mitään muuta.
Oletteko varma?
Eikö teiltä kysytty koulunkäynnistänne?
Vastalause.
Todistaja on jo vastannut kysymykseen.
Hyväksytään.
Saanko kysyä, herra Petersen...
Saanko kysyä...
.. kauanko kävitte koulua?
Kuusi vuotta.
- Miksi ette kauemmin? - Minun piti mennä töihin.
Olitteko mielestänne fiksu oppilas?
Siitä on jo kauan. Minä en...
Ehkä jätitte koulun, koska ette pysynyt muiden tahdissa?
Vastalause. Koulumenestys ei ole oleellista.
Terveysoikeuden tuli steriloida jälkeenjääneet.
Hylätty.
Pysyittekö vai ettekö pysynyt muiden tahdissa?
Viittaan herra Petersenin kouluraporttiin.
Hän jäi luokalle ja joutui jälkeenjääneiden ryhmään.
Vanhempanne siis kuolivat luonnollisista syistä.
Kertoisitteko, mihin sairauteen äitinne kuoli?
Sydänsairauteen.
Oliko äidillänne sairauden lopussa mitään psyykkisiä oireita?
Oikeuden päätös toteaa
hänen sairastaneen perinnöllistä heikkomielisyyttä.
Se ei ole totta.
Voitteko selittää, miksi Stuttgartin terveysoikeus oli sitä mieltä?
He vain sanoivat niin voidakseen operoida minut.
- He vain sanoivat niin? - Niin!
Terveysoikeudelle oli tapana käyttää yksinkertaista testiä
henkisen vajavuuden toteamiseksi.
Sanoitte, ettei sitä kysytty silloin, joten vastaisitteko nyt?
Muodostakaa lause sanoista: jänis, metsästäjä, pelto.
Vastalause.
Oliko Stuttgartin oikeuden kokoonpano samanlainen kuin täällä?
En ymmärrä.
- Oliko paikalla yleisöä? - Oli.
Kiitos.
Vastalause hylätään.
Jänis, metsästäjä, pelto, herra Petersen.
Ei mitään kiirettä.
Jänis, metsästäjä, pelto.
He olivat jo tehneet...
Kun astuin oikeussaliin, he olivat jo tehneet päätöksen!
He sulkivat minut sairaalaan kuin rikollisen.
Minulla ei ollut sanan sijaa.
Jouduin makaamaan siellä.
Äitini...
Se mitä sanoitte hänestä.
Hän oli ahkera palvelija.
Hän teki kovasti töitä. Puheenne eivät ole reiluja.
Haluan näyttää teille. Minulla on hänen kuvansa.
Haluan teidän katsovan sitä.
Haluan teidän päättävän.
Kertokaa minulle,
oliko hän heikkomielinen?
Äitini.
Oliko hän heikkomielinen?
Oliko?
Koen velvollisuudekseni todeta,
että todistaja ei ole henkisesti tasapainossa.
Tiedän, etten ole.
Sen päivän jälkeen
olen ollut vain puolet entisestä.
Oikeus ei tiedä, millainen olitte ennen.
Emme voi tietää. Meillä on vain sananne.
Istunto keskeytetään.
Syyttäjänlaitos on täynnä Lawsonin kaltaisia nuoria radikaaleja.
Onko hän nuori radikaali?
Hän oli Rooseveltin suojatti.
Ovatko he kaikki radikaaleja?
Sano joku, joka ei ole.
Wendell Wilkie.
Hänkö on sinusta konservatiivi?
Olenkin miettinyt sinun poliittista kantaasi.
Minäpä kerron. Olen pesunkestävä republikaani,
jonka mielestä Roosevelt oli hieno mies.
Ai, niitä miehiä.
Max.
- Max Perkins. Tunnetko hänet? - En usko.
Hän kirjoittaa United Pressille.
- Mitä sinä täällä? - Toivoin, että panet rähinäksi.
En ole juonut tarpeeksi.
Anteeksi. Tässä on tuomari Ives.
- Rouva Ives. - Hyvää iltaa.
- Tuomari Haywood, rouva Bertholt. - Olemme tavanneet.
- Liittyisittekö seuraan? - Mielellämme.
- Max, istu sinä tähän. - Kiitos.
Pidin rouva Bertholtista kirjoittamastasi jutusta.
Pelkkä reportaasi. Hän puolusti miestään uljaasti.
Kirjoitatko oikeudenkäynnistä?
Juttu Nurnbergin oikeudenkäynnistä ei kelpaisi edes ilmaiseksi.
- Mitä tarkoitatte? - Se ei kiinnosta amerikkalaisia.
Sotahan loppui vasta kaksi vuotta sitten.
Totta.
- Mitä saisi olla? - Mitä naiset ottavat?
- Lisää olutta, Dan? - Olut riittää jo.
Mieluummin jotain muuta.
Kokeilkaa Sonnenbergiä tai Schwalbenwinkeliä, alueen viiniä.
Kuulostaa hyvältä. Sitä winkeliä.
- Otatteko tekin? - Kyllä, kiitos.
- Pysyttelemmekö oluessa? - Sopii.
Kiitos.
- Pääsittekö hyvin kotiin? - Kyllä, kiitos.
En tiedä, mitä olisin tehnyt ilman autoanne.
Puhutte mainiota englantia.
Kiitos. Asuin mieheni kanssa kaksi vuotta Amerikassa.
Toivottavasti olette ehtinyt katselemaan Nurnbergiä.
Valitettavasti vain reittiä taloltani oikeustalolle.
Ja joitakin juttuun liittyviä historiallisia paikkoja.
Natsipaikkoja siis. Teidän pitää nähdä muutakin.
Vanha kaupunki on kaunis. Museoita yritetään korjata.
Ja ensi viikolla on pianokonsertti vanhassa oopperatalossa.
Arthur Reiss. Hän pakeni Hitleriä heti alkuaikoina.
Suostuttelimme hänet palaamaan. lllasta tulee upea.
- Haluatteko tulla? - Kyllä.
Jätän teille lipun lipunmyyntiin. Kuulun järjestelykomiteaan.
- Kiitos paljon. - Ei kestä.
Minulla on tehtävä amerikkalaisten suhteen.
Mikä tehtävä?
Yritän näyttää, ettemme ole kaikki hirviöitä.
- lltaa, eversti. - Eversti, majuri Radnitz.
lltaa, rouva Bertholt.
- Anteeksi. - Vastahan te saavuitte.
Minun pitää mennä.
Oli hauska tavata.
Jos tulette, lippu odottaa lippukassalla.
- Kiitos. - Hyvää yötä.
Rouva Bertholt ei ole järin ihastunut minuun.
Olin syyttäjä hänen miehensä jutussa.
Monien mielestä Bertholtia ei enää tuomittaisi kuolemaan.
Niin varmasti.
Monet ovat kai sitä mieltä,
että kaikki vangit täällä pitäisi vapauttaa.
Jokaikinen. Päästetään...
Anteeksi.
Olen ottanut hieman liikaa, kuten varmasti huomaatte.
Herra Petersenin tapaus sai minut surulliseksi.
Kolme olutta ja Schwalbenwinkel.
Hyvää olutta. Sitä täällä osataan tehdä.
Kerronpa jotain amerikkalaisista.
Meistä ei ole miehittäjiksi. Se on meille uutta, emme osaa sitä.
Saavumme tänne, ja mitä me näemme?
Näemme kauniin maan... Kaunishan tämä on.
Näemme vuosisatoja vanhan kulttuurin.
Näemme sen viehätysvoiman,
ja rouva Bertholtin kaltaisten viehätysvoiman.
Kärsimme alemmuuskompleksista. Annamme helposti anteeksi.
Päästämme muut pälkähästä. Niin Amerikassa toimitaan.
Päihitimme suurimman sotakoneiston sitten Aleksanteri Suuren,
ja nyt partiopojat hoitavat loput.
Te haluaisitte asettaa koko kansan syytteeseen.
Se ehkä tyydyttäisi teitä,
mutta ei olisi käytännöllistä eikä reilua.
Ei olisi reilua?
Jänis,
metsästäjä,
pelto.
Totta, reilu pitää olla.
Metsästäjä ampui jäniksen pellolla.
Ei se ole vaikeaa.
- Eversti, eiköhän lähdetä. - Emme saisi puhua tästä.
Emme tietenkään. Olemmehan rehellisiä amerikkalaisia.
Ei pidä tehdä mitään sopimatonta, ehei.
Ei Saksassa ole natseja. Ettekö tiennyt sitä, tuomari?
Eskimot valtasivat Saksan. Siksi kaikki kauheudet tapahtuivat.
Ei se ollut saksalaisten vika, vaan niiden pirun eskimoiden.
Anteeksi.
Hyvää yötä, eversti.
Huomio! Anteeksi, että keskeytän tanssin.
Seuraavien upseereiden tulee palata asemapaikalleen.
Majuri McCarthy, majuri Citron, majuri Cantor,
kapteeni Byers, kapteeni Connell,
kapteeni Douglas, kapteeni Wolfe, majuri Booth ja majuri Rice.
Kiitos. Jatkakaa tanssia.
- Harry. Mitä nyt? - Venäläiset ovat Tsekkoslovakiassa.
Masaryk teki kai itsemurhan. Lähetämme joukkoja.
- Mitä luulet tapahtuvan? - En tiedä.
Elsa Scheffler.
Presidentti Truman vastasi kriisiin pidennetyllä armeijakoulutuksella.
Hän ilmaisi syvän huolensa läntisten valtioiden säilymisestä
idästä tulevien uhkien edessä.
Herra Janning, kuulitteko, mitä lehdessä lukee?
Kuten Hitler sanoi: Taistelu idän ja lännen välillä.
Hän tiesi.
Vielä he näkevät, että tiesimme, mitä teimme.
Meitä ei voi sanoa rikollisiksi ja samalla pyytää apuamme.
Meidän tulee pitää yhtä. Juttu lähestyy ratkaisevaa kohtaa.
Voi tätä ilon päivää, herra Hahn.
Ennen riemuitsitte, jos alennuin tervehtimään teitä.
Nyt kun olemme telkien takana,
pidätte tehtävänänne neuvoa minua.
Seisokaa rinnallamme.
Saksalaisten ei pidä kääntyä toisiaan vastaan.
Minulle on tapahtunut kamalia asioita elämäni aikana.
Mutta pahinta on,
että päädyin kaltaistenne seuraan.
Meillä ei ole mitään yhteistä.
Kyllä on. Kuuluimme samaan hallintoon.
Tuitte sitä hallintoa, kuten mekin.
On meillä muutakin yhteistä. Tekin olette saksalainen.
- lltaa. Nautitteko konsertista? - Kovasti.
- Haluatteko kyydin? - Asun ihan lähellä.
Aioin kävellä. Haluaisitteko te kävellä?
Toki. En tarvitse autoa. Kävelen rouva Bertholtin kanssa.
- Odotanko? - Ei tarvitse.
Minä odotan, tuomari.
Saksalaiset rakastavat laulamista kaikesta huolimatta.
Olen huomannut sen.
Laulavatko amerikkalaiset baareissa? En enää muista.
Emme. Olemme melko juroja baareissa.
Ymmärtäisittepä saksaa.
Sanat ovat hyvin kauniit. Ja surulliset.
Surullisemmat kuin englantilaiset.
Saksalainen sotilas tietää menettävänsä tyttönsä ja henkensä.
Lyhty palaa joka ilta.
Se tuntee askeleesi.
Se palaa joka ilta, mutta minut on jo unohdettu.
Jos minä en selviä, -
kuka seisoo kanssasi, -
lyhdyn alla kanssasi, -
Lili Marleen.
Millaista elämänne on kotona? Onko teillä perhe?
Minulla on tytär, hänellä on neljä lasta.
- Olette varmasti ylpeä heistä. - Niin olen. Myönnän sen.
- Entä vaimonne? - Hän kuoli muutama vuosi sitten.
- Entä te itse? Onko teillä lapsia? - Ei ole.
Mikä asemanne on Amerikassa? Varmasti hyvin tärkeä.
Ei oikeastaan. Olen piirituomari.
Tai olin vielä vuosi sitten.
- Oletteko eläkkeellä? - Äänestäjien tahdosta.
Valitaanko tuomarinne vaaleilla?
- Joissakin osavaltioissa. - En tiennytkään.
Sillä on sekä hyvät että huonot puolensa.
Pidin sitä hyvänä asiana, kunnes hävisin vaalit.
Se oli varmasti valitsijoiden vika, ei teidän.
Siitä ollaan monta mieltä.
- Asun tässä. - Tässäkö?
Ei se ole niin kamala sisältä.
Tuletteko sisään? Keitän kahvia.
Kiitos, mielelläni.
Teillä on tainnut olla vaikeaa?
En ole tottunutkaan helppouteen. En ole hauras, tuomari Haywood.
Olen sotilaan tytär.
- Kai tiedätte, mitä se tarkoittaa? - En taida tietää.
Minulle opetettiin kuria.
Aivan erityistä kuria.
Kun olin lapsi, teimme kesäisin retkiä maaseudulla.
Minä en saanut juosta ostamaan limonaadia muiden mukana.
Minun käskettiin hillitä janoni.
Hillitä nälkäni.
Hillitä tunteeni.
Siitä on ollut hyötyä.
Entä miehenne? Kasvatettiinko hänet samoin?
Hän oli sotilas. Hänet kasvatettiin yhteen tarkoitukseen:
taistelemaan ja taistelemaan hyvin.
- Onko kahvi hyvää? - On, kiitos.
Yritän tehdä korvikkeesta vahvaa.
Se kelpaa hyvin.
Olen utelias. Mitä mieltä olette Ernst Janningista?
En saa puhua jutusta oikeussalin ulkopuolella.
Ette tietenkään.
Janning oli tuttavani. Kävimme samoissa konserteissa.
Muistan Wagnerin miniälle järjestetyn vastaanoton.
Hitler oli siellä.
Ernst Janning oli paikalla vaimoineen.
Vaimo oli kaunis. Pieni ja siro.
Hän on nyt kuollut.
Hitler ihastui häneen ja lähenteli häntä juhlissa.
Hänellä oli tapana joutua tunteidensa valtaan.
En koskaan unohda, miten Ernst Janning pani hänet aisoihin.
En usko niin tapahtuneen aikaisemmin.
Hän sanoi: Kansleri, en paheksu niinkään huonoja tapojanne.
Niitä en paheksu.
Paheksun keskiluokkaisuuttanne.
Hitler valahti valkoiseksi, tuijotti Janningia ja lähti.
Onko kahvi varmasti hyvää?
On, kiitos.
Janningin kaltaiset miehet, mieheni ja minä, vihasimme Hitleriä.
Haluan teidän tietävän sen. Ja hän vihasi meitä.
Hän vihasi miestäni, koska tämä oli oikea sotasankari.
Hän oli itse mitätön korpraali.
Ja hän vihasi miestäni, koska tämä nai aatelissukuun.
Hitler tunsi kunnioittavaa pelkoa ja vihaa aatelistoa kohtaan.
Siksi se, mitä tapahtui, on niin ironista.
Tiedättehän, mitä miehelleni tapahtui?
Mitä hän tiesi rikoksista, joista häntä syytettiin?
Hän joutui oikeuteen muiden sotilasjohtajien kanssa.
Hänen avullaan voittajat kostivat voitetuille.
Se oli poliittinen murha.
Kai te sen tajuatte?
En tiedä, mitä tajuan.
Minun ei luultavasti pitäisi olla täällä puhumassa tästä.
Mutta haluan ymmärtää.
Minun pitää ymmärtää.
Haluatteko lisää kahvia?
Kyllä, kiitos.
Terve.
Löysimme Irene Hoffmanin.
- Mistä? - Berliinistä.
Hän on mennyt naimisiin ja on nykyään Wallner.
- Milloin hän tulee? - Ei hän tule.
- Mitä tarkoitat? - Hän ei halua tulla.
Tiedäthän sinä. Kukaan ei enää halua todistaa.
Ehdin junalla Berliiniin ja takaisin huomiseen iltapäivään mennessä.
- Et ole nukkunut... - Tarvitsemme Hoffmanin.
Hoida hommat oikeudessa aamulla.
VALOKUVALllKE WALLNER
Eversti, sanoin tämän jo, kun tulitte.
Sanon sen uudestaan: olemme saaneet tarpeeksemme.
Ette voi käskeä häntä tulemaan.
Herra Wallner, en minä käskekään. Ei minulla ole valtuuksia.
Emme saa mitalia todistaessamme.
Ihmiset eivät halua saksalaisten todistavan toisaan vastaan.
Tiedän sen. Olen toiminut syyttäjänä näissä jutuissa kaksi vuotta.
Hyvähän teidän on.
Te palaatte Amerikkaan, meidän pitää elää täällä.
Tiedän kyllä, mitä pyydän.
Tulette kuin Gestapo...
He eivät saa päästä kuin koira veräjästä!
Luuletteko, etteivät he loppujen lopuksi pääse?
Hitot heistä ja hitot teistä.
Onko Emil Hahn siellä?
Syytettyjen penkillä.
Ernst Janning?
Näitte kauppamme alakerrassa.
Ei se kummoinen ole, mutta uusi alku meille.
He tulevat, jos lähden Nurnbergiin.
He tulevat ja rikkovat ikkunat.
Saatte vahdin kaupan eteen.
- Sinun ei ole pakko mennä, Irene... - Onpas.
Niiden ihmisten puolesta, jotka eivät voi itse todistaa.
- Et ole kenellekään velkaa. - Olettepas.
Olette velkaa ainakin yhdelle ihmiselle.
Öisin, joka yö,
tiesimme, että näin tulisi käymään.
Tohtori Geuter, tunnistatteko otsikon?
Tunnistan.
- Lukisitteko sen? - Kuolema rodun saastuttajalle.
- Mikä lehti on kyseessä? - Julius Streicherin Der Sturmer.
Mihin otsikko liittyi?
Feldenstein-juttuun.
Mistä jutussa oli kyse?
Puolustus vastustaa Feldenstein-jutun käsittelyä.
Se on yksi aikakauden pahamaineisimpia juttuja.
Siinä on tunteisiin vetoavia seikkoja, jotka tulisi unohtaa.
Tässä oikeussalissa ei unohdeta mitään.
Meitä kiinnostaa kaikki asiaan liittyvä. Vastalause hylätään.
Minä jatkan.
- Sopiiko puheenjohtajalle? - Olkaa hyvä.
Kiitos.
Mistä Feldenstein-jutussa oli kyse?
Miehestä, jota syytettiin rodun saastuttamisesta.
Mitä rodun saastuttamisella tarkoitetaan?
Se mainitaan Nurnbergin laeissa.
Ei-arjalaisen sukupuolisuhteesta arjalaiseen rangaistaan kuolemalla.
Milloin kuulitte ensi kertaa Feldenstein-jutusta?
Poliisi otti yhteyttä syyskuussa 1935.
Herra Feldenstein oli pidätetty
ja hän halusi minut oikeusavustajakseen.
Mikä hänen asemansa oli?
Hän oli tunnettu kauppias.
Hän oli yksi Nurnbergin juutalaisen seurakunnan johtajista.
Mistä häntä syytettiin?
Häntä syytettiiin sukupuolisuhteesta
16-vuotiaaseen tyttöön, Irene Hoffmaniin.
Ymmärrän.
Mitä hän sanoi syytöksestä teille?
Että se oli valetta.
Hän oli tuntenut tytön perheen kauan.
Hän vieraili tytön luona.
Mutta heidän suhteensa ei ollut sellainen, mistä häntä syytettiin.
Kertoisitteko, mitä sitten tapahtui?
Häntä syytettiin Nurnbergin erikoistuomioistuimessa.
Missä tuomioistuin sijaitsi?
Tässä rakennuksessa. Tässä samassa salissa.
Tohtori Geuter, millaiset olosuhteet ympäröivät oikeudenkäyntiä?
Sitä käytettiin kansallissosialismin näyttämönä.
Oli syyskuun juhlien ja Nurnbergin kokousten aika.
Sali oli tupaten täynnä.
Takaosassa yleisön piti seistä.
Julius Streicher istui eturivissä.
Ja korkeita natsipuolueen jäseniä oli runsaasti.
Miten odotitte jutussa käyvän tässä ilmapiirissä?
Odotin pahinta,
kun näin Emil Hahnin toimivan syyttäjänä.
Hän oli fanaatikko.
Hänen ajoi juttujaan aina hyvin julmasti.
Mutta elättelin toivoa,
koska puheenjohtajana oli Ernst Janning.
Hänen maineensa oli kiirinyt läpi Saksan.
Hän oli omistanut elämänsä oikeudenmukaisuudelle
ja oikeuden käsitteelle.
Kiitos. Ei muuta.
Puolustus?
Ei kysyttävää, kiitos.
Todistaja voi poistua.
Syyttäjä kutsuu todistamaan Irene Hoffman Wallnerin.
Nostakaa oikea kätenne. Vannotteko Jumalan nimeen
kertovanne koko totuuden?
Vannon.
Kertokaa nimenne tuomioistuimelle.
Irene Hoffman Wallner.
Rouva Wallner, tunsitteko Lehman Feldensteinin?
Milloin tapasitte ensi kerran?
Joko 1925 tai 1926. En ole ihan varma.
- Kuinka vanha hän oli silloin? - Viisissäkymmenissä.
Kuinka vanha hän oli pidätyshetkellä?
- Hän oli 65. - Ymmärrän.
Millainen suhde teillä oli?
Olimme ystäviä.
Tapasitteko häntä vielä vanhempienne kuoltua?
Miksi?
Olimme ystäviä. Hän omisti talon, jossa asuin.
Hänellä oli siellä usein työasioita.
Mitä te sanoitte poliisille,
kun he kuulustelivat teitä sukupuolisuhteesta häneen?
Sanoin sen olevan vale.
Kuka jutussa toimi syyttäjänä?
Emil Hahn.
- Kuulusteliko hän teitä? - Kyllä.
Mitä hän sanoi teille?
Hän vei minut erilliseen huoneeseen, missä olimme kahden.
Hän sanoi, että oli turha toistaa tarinaani,
koska kukaan ei uskoisi minua.
Oli tapahtunut roturikos,
ja teko voitiin korjata vain tappamalla tekijä.
Hän sanoi, että jos suojelisin herra Feldensteinia,
minut pidätettäisiin väärään valaan syyllistyneenä.
Miten te vastasitte?
Toistin sanomaani yhä uudestaan.
Sanoin, etten voinut kertoa muuta,
etten voinut valehdella miehestä, joka oli ollut kiltti minulle.
Pidätettiinkö teidät?
Kyllä.
Kertokaa, rouva Wallner,
millä tavalla Emil Hahn hoiti jutussa syyttäjän virkaansa.
Hän teki pilkkaa kaikesta,
mitä herra Feldenstein yritti sanoa puolustuksekseen.
Hahn teki hänestä naurunalaisen aina kun mahdollista.
Miten yleisö reagoi?
Ne nauroivat yhä uudelleen.
Kauanko oikeudenkäynti kesti?
Kaksi päivää.
Julistettiinko tuomio toisen päivän päätteeksi?
- Mikä se oli? - Syyllinen.
Entä mikä oli rangaistus?
Herra Feldenstein tuomittiin teloitettavaksi.
Minä sain kaksi vuotta vankeutta väärästä valasta.
Kuka toimi puheenjohtajana?
Ernst Janning.
Pantiinko tuomiot täytäntöön?
Kiitos paljon. Ei muuta.
Puolustus?
Pyydän, että todistaja voidaan kutsua uudelleen.
Esitämme lisätodisteita Feldenstein-jutussa,
kun on puolustuksen puheenvuoro.
Todistaja olkoon oikeuden saatavilla.
Saatte poistua.
Esitän todisteena Adolf Hitlerin allekirjoittaman asetuksen.
Henkilöt, joita epäillään tai syytetään epälojaaliudesta
tai vastarinnasta,
voidaan pidättää salaa.
llman ilmoitusta sukulaisille ja ilman oikeudenkäyntiä
heidät voi viedä keskitysleirille.
Esitän todisteeksi asetuksen perusteella annettuja määräyksiä,
jotka joku syytetyistä on allekirjoittanut
määräten satoja vangittavaksi
ja lähetettäväksi keskitysleireille.
Allekirjoitus: Friedrich Hofstetter,
Werner Lammpe,
Emil Hahn,
Ernst Janning.
Arvoisat tuomarit, tämän jutun syytetyt
eivät itse johtaneet keskitysleirejä.
He eivät ehkä hakanneet uhreja,
eivätkä vetäneet kahvasta, joka vapautti kaasun.
Mutta kuten esittämämme asiakirjat ovat osoittaneet,
syytetyt sovelsivat ja toimeenpanivat lakeja
sekä julistivat tuomioita,
jotka lähettivät miljoonia ihmisiä kuolemaan.
Majuri Radnitz.
Haluaisin kutsua eversti Lawsonin todistajaksi.
- Hyväksytään. - Kiitos.
Nostakaa oikea kätenne. Vannotteko Jumalan nimeen
kertovanne koko totuuden?
Kuuluitteko USA:n armeijaan 1945 sodan päättyessä?
Kyllä.
Johditteko joukkoja, jotka vapauttivat keskitysleirit?
Kyllä.
- Olitteko Dachaussa ja Belsenissä? - Kyllä.
Olitteko paikalla, kun filmit kuvattiin?
Olin.
Kartalla näkyy keskitysleirien määrä ja sijainti
kolmannen valtakunnan aikana.
Buchenwaldin keskitysleiri perustettiin 1933.
Siellä oli noin 80000 vankia.
Buchenwaldissa oli motto:
Murra keho,
murra mieli,
murra sydän.
Buchenwaldin uunit,
todisteita viime hetken yrityksistä hävittää ruumiit.
Uunit valmisti tunnettu yritys,
joka teki myös leivinuuneja.
Yrityksen nimi on selkeästi näkyvillä.
Näyttely Buchenwaldin sivutuotteista.
Liittoutuneiden upseeri esitteli niitä paikallisille.
Kaikenlaisia harjoja.
Kenkiä. Sekä aikuisten että lasten.
Silmälaseja.
Sulatettuja kultahampaita,
jotka lähetettiin kerran kuussa SS-lääkintäjoukoille.
Ihmisnahasta tehty lampunvarjostin.
Ihmisnahalle tehtiin maalauksia, usein ne olivat rivoja.
Kahden puolalaistyöläisen päät,
jotka on kutistettu viidesosaan oikeasta koostaan.
Ihmisen lantioluu tuhkakuppina.
Lapsiin tatuoitiin merkintä tuhottavaksi viemisestä.
Joskus lapsille oltiin armeliaita.
Heidät huumattiin tajuttomiksi morfiinilla ennen hirttämistä.
Yksi lääkäreistä kuvaili miten lasten kaulaan pantiin köysi.
Lääkärin omien sanojen mukaan:
Lapset ripustettiin koukkuihin seinillä kuin taulut.
Junavaunuissa kuolleiden ruumiita,
ilman ruokaa ja ilmaa
he eivät olleet selvinneet matkasta Dachauhun.
Sadat vangit olivat koekaniineja lääketieteellisissä kokeissa.
Teloituksen Dachaussa nähnyt kuvaili sitä näin:
Vankien piti riisua vaatteensa.
Heidän sanottiin pääsevän suihkuun.
Sitten ovet lukittiin.
Tappavaa kaasua johdettiin kammioon erikoisvalmisteisilla laitteilla.
Valitus ja voihkinta kuului ulos.
Parin minuutin kuluttua tuli hiljaista.
Kuolemanjunissa saapui 90000 vankia Slovakiasta,
65000 Kreikasta,
11000 Ranskasta,
90000 Hollannista,
400000 Unkarista,
250000 Puolasta ja Ylä-Sleesiasta,
ja 100000 Saksasta.
Tämä filmi kuvattiin
brittijoukkojen vapauttaessa Belsenin keskitysleirin.
Hygieniasyistä ruumiit piti haudata puskutraktorilla
mahdollisimman nopeasti.
Kenen ruumiita ne olivat?
Jokaisen Euroopan miehitetyn maan kansalaisten.
Kaksi kolmasosaa Euroopan juutalaisista tapettiin.
Yli kuusi miljoonaa ihmistä
natsien omien laskelmien mukaan.
Mutta todellista lukumäärää...
.. ei tiedä kukaan.
Kuinka he kehtasivat näyttää ne filmit?
Emme ole pyöveleitä. Olemme tuomareita.
Ei kai se todella ollut sellaista?
Teloituksia toki tapahtui, mutta ei sellaista.
Ei lähellekään sellaista.
Pohl.
Tehän johditte keskitysleirejä Eichmannin kanssa.
Meidän sanotaan tappaneen miljoonia. Miten se olisi mahdollista?
Kertokaa. Miten se muka olisi mahdollista?
On se mahdollista.
Miten?
Tarkoitatteko teknisesti?
Riippuu tiloista ja laitteista.
Jos on vaikka kaksi kammiota, joihin mahtuu molempiin 2000.
Voitte itse laskea.
Puolessa tunnissa voi päästä eroon 10000:sta.
Siihen ei edes tarvita vartijoita.
Sanoo vain, että he pääsevät suihkuun,
mutta veden sijaan avataankin kaasuhanat.
Tappaminen ei ole ongelma, vaan ruumiiden hävittäminen.
Se on ongelma.
Anteeksi, että myöhästyin.
Tein töitä jälleenrakennuskomiteassa.
Toin esitteitä. Voitte katsoa, mitä haluatte nähdä.
Täällä on Albrecht Durerin koti ja museoita.
- Milloin teille sopisi? - Milloin vaan.
- Haluatteko tilata? - Autanko menun lukemisessa?
En taida syödä mitään, kiitos.
Lasi Moselia, kiitos.
Mikä on vialla?
Ei mikään. Minun ei vain ole nälkä.
Viime päivät ovat olleet erityisiä minulle.
Miksi?
Ette ehkä tiedä, miten maalainen oikeastaan olen.
Tätä ennen olin ollut ulkomailla kerran.
Sotilaana I maailmansodassa.
Kuljin tällaisten paikkojen ohi, ja mietin, millaista niissä on.
- Tämä on ollut hienoa minullekin. - Miksi?
Tunteeni amerikkalaisia kohtaan palasivat.
Tunteet, joita minulla oli asuessani maassanne.
Sääli, ettei tämä ole lehtinovelli.
Miksi?
Silloin kaltaisemme ihmiset, vanheneva juristi...
Vanheneva juristi ja kaunis leski
voittaisivat vaikeudet ja matkustaisivat kauas pois.
Tapasin Perkinsin tänään.
Hän kertoi, että ne filmit esitettiin oikeudessa.
Eversti Lawsonin lempifilmit.
Hän keksii aina syyn esittää ne.
Eversti Lawsonin kauhugalleria.
Sellaisenako näette meidät? Luuletteko, että tiesimme?
Luuletteko, että halusimme murhata naisia ja lapsia?
Uskotteko niin?
En tiedä, mitä uskoa.
Luojan tähden, istutte seurassani viiniä juoden.
Miten voitte luulla meidän tienneen? Emme tienneet.
Me emme tienneet.
Alkaa näyttää siltä, että kukaan Saksassa ei tiennyt.
Rouva Bertholt, miehenne oli yksi armeijan johtohahmoja.
Uskokaa minua, hän ei tiennyt.
Himmler, Göbbels ja SS tiesivät siitä.
Me emme tienneet.
Kaikenlaista tapahtui molemmilla puolilla.
Mieheni oli sotilas koko ikänsä.
Hän ansaitsi sotilaan kuoleman. Hän pyysi sitä.
Minäkin pyysin, että hän saisi kuolla kunniakkaasti.
Kiersin virkamieheltä toiselle. Anelin sitä.
Että hänen suotaisiin kuolla teloituskomppanian luodista.
Tiedätte, mitä tapahtui.
Hänet hirtettiin muiden mukana. Sen jälkeen tiesin, mitä viha on.
En lähtenyt talostani, en edes huoneestani. Minä join.
Vihasin koko olemuksellani. Vihasin kaikkia amerikkalaisia.
Mutta vihaten ei voi elää. Tiedän sen.
Dan, meidän pitää unohtaa, jos aiomme elää.
Herra Rolfe.
Arvoisat tuomarit.
Eilen meille näytettiin filmejä.
Ne olivat... järkyttäviä filmejä.
Musertavia.
Saksalaisena
minä häpeän, että sellaista on tapahtunut maassani.
Niitä tekoja ei oikeuta mikään,
ei edes vuosisatojen kuluessa.
Mutta...
Minusta oli väärin,
sopimatonta
ja hyvin epäoikeudenmukaista
näyttää filmit tämän jutun yhteydessä, tässä salissa,
näitä syytettyjä vastaan.
Vastustan jyrkästi sellaista taktiikkaa!
Mitä syyttäjä yrittää todistaa?
Että koko Saksan kansa on vastuussa niistä tapahtumista?
Tai että se edes tiesi niistä?
Jos hän sitä yrittää,
faktat eivät tue häntä,
ja hän tietää sen itsekin.
Operaatioiden salaisuus, leirien maantieteellinen sijainti,
ja viestinnän katkeaminen sodan viime päivinä,
jolloin miljoonia tapettiin,
osoittavat selvästi, ettei hän puhu totta.
Totuus on, että julmuuksista on vastuussa muutama ekstremisti.
Rikolliset.
Harvat saksalaiset tiesivät, mitä oli tekeillä.
Hyvin harvat.
Emme me tienneet, mitä filmeissä kuvatuissa paikoissa tapahtui.
Kukaan meistä ei tiennyt.
Kaikkein ironisinta on,
että syyttäjä esitti filmit juuri näitä miehiä vastaan.
Miehiä, jotka pysyivät vallassa vain yhdestä syystä:
estääkseen pahempaa tapahtumasta.
Kumpi on rohkeampaa?
Paeta tai erota vaaran hetkellä
vai hoitaa tehtävänsä oman turvallisuutensa uhalla?
Puolustus esittää todistajia, kirjeitä ja asiakirjoja
pakolaisilta ympäri maailmaa,
joiden hengen Ernst Janning pelasti.
Tulemme osoittamaan,
kuinka Ernst Janning lievensi tuomioita,
jotka ilman häntä olisivat olleet erittäin ankaria.
Puolustus tulee osoittamaan,
että Ernst Janningin lääkäri ei ollut arjalainen.
Hän käytti juutalaisen palveluksia henkensä uhalla.
Esitämme valaehtoisia todistuksia
oikeuslaitoksilta ja juristeilta ympäri maailmaa,
joissa puolletaan erityiskohtelua tässä jutussa.
Ernst Janningin työlle oli vain yksi motiivi:
tavoite ylläpitää oikeutta ja oikeuden käsitettä.
Mitä vastatodisteita syyttäjällä on?
Syyttäjällä on Ernst Janningia vastaan
vain yksi konkreettinen todiste.
Feldenstein-juttu. Pahamaineinen juttu.
Juttu, joka pitäisi jättää rauhaan.
Puolustuksen pitää nyt kuitenkin käsitellä sitä.
Kutsun todistajaksi Elsa Lindnowin.
Nostakaa oikea kätenne. Vannotteko Jumalan nimeen
kertovanne koko totuuden?
Vannon.
Rouva Lindnow.
- Mikä ammattinne on? - Siivooja.
Missä työskentelette?
Grosseplatz 345:ssä.
- Tunsitteko Lehman Feldensteinin? - Tunsin.
- Miten tunsitte hänet? - Hän oli työnantajani 1935.
- Tunnetteko Irene Hoffmanin? - Kyllä.
- Miten tunnette hänet? - Hän asui talossa.
Näittekö koskaan neiti Hoffmania ja herra Feldensteinia yhdessä?
Missä tilanteessa?
Herra Feldenstein tuli tapaamaan neiti Hoffmania asunnolla.
- Useinkin? - Melko usein.
Huomasitteko koskaan mitään erikoista?
Näin neiti Hoffmanin suutelevan Feldensteinia asuntonsa ovella.
- Näittekö muuta? - Kyllä, erään asian.
- Mikä se oli? - Menin neidin asunnolle.
Menin siivoamaan. Luulin hänen olevan poissa.
Näin neidin istumassa herra Feldensteinin sylissä.
Kiitos. Ei muuta.
Kuulokkeet, olkaa hyvä.
Rouva Lindnow, mikä on poliittinen kantanne?
Poliittinen...
Vastalause.
Todistajan poliittisella kannalla ei ole merkitystä.
Eversti Lawson yrittää taas vedota tuomioistuimen tunteisiin.
Hylätään.
Vastaisitteko kysymykseen?
Kuuluitteko kansallissosialistiseen puolueeseen?
Kuuluin.
Meidät pakotettiin.
Milloin liityitte natsipuolueeseen?
1933.
Oliko natsipuolueeseen liittyminen pakollista vuonna 1933?
Vastatkaa.
Pakotettiinko teidät liittymään natsipuolueeseen?
Ei muuta.
Todistaja saa poistua.
Puolustus voi jatkaa.
Kutsumme todistajaksi Irene Hoffman Wallnerin.
Vala velvoittaa teitä yhä.
Rouva Wallner, saavuitteko vapaaehtoisesti?
llmoittauduitteko itse todistajaksi?
Kyllä.
Eikö syyttäjä pyytänyt teitä tulemaan?
Eikö tänne tuleminen ollut teistä epämiellyttävää?
Niiden aikojen muistelu on aina epämiellyttävää.
Se on yhdenpitävää tietojeni kanssa,
joiden mukaan ette halunnut tulla. Kiitos.
Nurnbergin lait säädettiin 15. syyskuuta, 1935.
- Missä olitte silloin? - Nurnbergissä.
Tiesittekö lait?
Että fyysinen suhde juutalaiseen oli kielletty?
Tiesin.
Tiesittekö, että erityisesti Nurnbergissä
paheksuttiin kaikkea sosiaalista kanssakäymistä juutalaisten kanssa?
Tiesittekö asettavanne itsenne vaaraan?
Tiesin sen.
Mutta kuinka voisin unohtaa ystävyyden jonkin...
Se on eri kysymys. En esittänyt sitä kysymystä.
- Tiesittekö asiasta? - Kyllä, tiesin.
Ja silti jatkoitte tapaamisia?
Niin.
Herra Feldenstein siis osti teille makeisia ja savukkeita?
Kyllä.
Ostiko hän joskus kukkia?
Hän osti minulle kaikenlaista.
Hän oli niin kiltti. Hän oli kiltein tuntemani mies.
Tunnetteko todistaja Elsa Lindnowin?
Tunnen.
- Siivosiko hän asuntoanne? - Kyllä.
Kävikö herra Feldenstein asunnollanne?
Kuinka usein?
En muista.
- Useita kertoja? - Niin.
- Monia kertoja? - Niin.
- Suutelitteko häntä? - Suutelin.
Useammin kuin kerran?
Se ei ollut sellaista, miltä yritätte saada sen kuulostamaan.
Hän oli kuin isäni. Enemmän kuin isäni.
Enemmän? Istuitteko hänen sylissään?
Vastalause.
Puolustus ahdistelee todistajaa.
Hylätään.
Puolustus toistaa silloista oikeuden irvikuvaa.
Eversti Lawson, siitä päättää oikeusistuin, ei syyttäjä.
- Jatkakaa. - Istuitteko sylissä?
Istuin. Mutta siinä ei ollut mitään rumaa tai väärää.
Istuitteko hänen sylissään?
Istuin, mutta...
Istuitte siis sylissä. Mitä muuta?
Ei mitään sellaista, mitä te vihjailette.
Mitä muuta teitte?
Mitä te yritätte tehdä?
Yritättekö te...
Miksi ette anna minun kertoa totuutta?
Totuuden me juuri haluammekin.
Myönsitte tapaamiset.
Myönsitte hänen käyneen asunnolla.
Myönnätte suudelmat ja sylissä istumisen.
Mitä muuta myönnätte?
En mitään. Mitään väärää ei tapahtunut.
- Mitä muuta? - Ei mitään muuta.
Lopettakaa!
Mitä muuta myönnätte?
Herra Rolfe!
Teemmekö tämän taas?
Puheenjohtaja, syytetty on stressaantunut eikä ole tietoinen...
Kyllä olen.
Syytetty haluaa antaa lausunnon.
- Puolustuksella on oikeus... - Järjestys saliin.
Haluaako syytetty antaa lausunnon?
Kyllä, haluan.
Puolustuksella on oikeus pyytää...
Syytetyllä on oikeus antaa lausunto nyt.
- Haluan puhua päämieheni kanssa. - Hänellä on oikeus lausuntoon.
Istunto keskeytetään. Jatkamme huomenna.
Mitä te yritätte?
Mitä te luulette tekevänne?
He saivat Göringin, Frankin, ja Streicherin. Se on ohi!
Luuletteko minun nauttivan puolustamisestanne?
Olen joutunut tekemään asioita, joita häpeän.
Miksikö tein ne?
Koska haluan jättää jotain saksalaisille.
Edes vähän arvokkuutta.
Haluan lopettaa nämä oikeudenkäynnit.
Jos kaikkia nöyryytetään kuten teitä,
emme saa enää hallita maatamme.
Meidän pitää katsoa eteenpäin.
Haluatteko amerikkalaisten jäävän tänne?
Voin näyttää teille kuvan Hiroshimasta ja Nagasakista.
Tuhansittain palaneita ruumiita.
Naisia ja lapsia.
Ovatko he moraalisesti parempia?
Mihin he meidät johtavat?
Luuletteko heidän ymmärtävän ongelmiamme?
Mitä voin sanoa teille?
Mitä voin sanoa, että ymmärrätte?
Ette mitään.
Kriisi ei ole lieventynyt lainkaan.
Tilanne kärjistyi tänään,
kun junaliikenne Berliiniin pysäytettiin.
Maasaarto on nyt täydellinen.
Mitä nyt tapahtuu, kenraali? Vetäydymmekö?
Jos nyt vetäydymme, kansainvälinen arvovaltamme on uhattuna.
Kommarit olisivat niskan päällä.
Entä oikeudenkäynnit? Mitä mieltä olette niistä nyt?
Ne ovat edelleen tärkeitä,
mutta olisi realistista nopeuttaa niitä.
Entä jos koneitamme tulitetaan?
Katsotaan sitten, jos niin tapahtuu.
Maistakaa omenatorttua. Se on herkkua.
Ei, kiitos.
Dan, kuten tiedät, palasin juuri Berliinistä.
Monet uskovat sen olevan menoa nyt, itse en usko siihen.
Tästä tulee selviämistaisto. Se voi kestää 20 vuotta.
Saksa on avainasemassa.
Sen osaa kertoa vähän maantietoa tunteva koululainenkin.
Mitä yrität sanoa, senaattori?
Yritän sanoa seuraavaa:
kukaan ei yritä vaikuttaa päätökseesi,
mutta sinun on tärkeä ymmärtää tämä.
Hyvät herrat, on päivän selvää,
että tarvitsemme kaiken avun.
Tarvitsemme Saksan kansan tuen.
Lisää omenatorttua?
Olkaa hyvä, herra Janning.
Haluan todistaa Feldenstein-juttuun liittyen,
koska se oli sen ajan tärkein oikeudenkäynti.
Sen ymmärtäminen on tärkeää ei vain tuomioistuimelle
vaan koko Saksan kansalle.
Mutta ymmärtääkseen sen,
pitää ymmärtää aikaa, jolloin se tapahtui.
Maa oli kuumeen vallassa.
Häpeän, nöyryytyksen ja nälän vallassa.
Maassamme oli demokratia, mutta sitä repi sisäiset riidat.
Ennen kaikkea olimme pelon vallassa.
Pelkäsimme tätä päivää ja tulevaa,
pelkäsimme naapureita
ja pelkäsimme itseämme.
Vasta sen ymmärrettyänne
voitte ymmärtää, mitä Hitler meille merkitsi.
Hän sanoi meille:
Nostakaa päänne pystyyn. Olkaa ylpeitä saksalaisuudesta.
Joukossamme on pahoja voimia. Kommunisteja, juutalaisia.
Kun nämä voimat tuhotaan, kurjuutenne tuhoutuu.
Se oli vanha tarina uhrilampaasta.
Entä me, joiden olisi pitänyt tietää?
Me, jotka tiesimme sanojen olevan valheita?
Miksi pysyimme vaiti? Miksi teimme kuten muut?
Koska rakastimme maatamme.
Entä sitten, jos jotkut poliittiset ekstremistit menettävät oikeutensa?
Tai jotkin rotuvähemmistöt?
Se on ohimenevä vaihe, jota käymme läpi.
Se hylätään ajallaan.
Hitlerkin hylättäisiin ennemmin tai myöhemmin.
Maamme on vaarassa. On marssittava pois varjosta.
Marssimme eteenpäin. Menemme kaikessa eteenpäin.
Historia näyttää, miten hyvin onnistuimme.
Onnistuimme yli kaikkien odotusten.
Hitler lumosi Saksan vihalla ja vallalla.
Hän lumosi koko maailman.
Yhtäkkiä meillä oli mahtavia liittolaisia.
Meiltä demokratiana kielletyt asiat olivat nyt saatavillamme.
Maailma sanoi: Olkaa hyvä, ottakaa vaan.
Ottakaa Sudeettialue. Ottakaa Reininmaa. Miehittäkää ne.
Ottakaa koko Itävalta!
Mutta eräänä päivänä huomasimme
olevamme vielä suuremmassa vaarassa.
Rituaali alkoi tästä salista,
pyyhkäisi yli maamme kuin kulkutauti.
Ohimenevästä vaiheesta
oli tullut elämäntapa.
Arvoisa tuomari,
tyydyin istumaan hiljaa oikeudenkäynnin ajan.
Tyydyin hoitamaan ruusujani.
Annoin jopa edustajani yrittää pelastaa maineeni...
.. kunnes tajusin, että sen pelastaakseen
vanhat haavat olisi avattava.
Olette nähneet hänen tekevän sen tässä salissa.
Hänen mukaansa kolmas valtakunta toimi kansan eduksi.
Hänen mukaansa miehiä steriloitiin maamme etujen vuoksi.
Hänen mukaansa juutalaisvanhus ehkä makasikin teinitytön kanssa.
Taas tämä kaikki tehdään isänmaan rakkauden vuoksi.
Ei ole helppoa kertoa totuutta.
Mutta jos aiomme pelastaa Saksan,
meidän syyllisten pitää tunnustaa,
oli se kuinka kivuliasta ja nöyryyttävää tahansa.
Olin tehnyt päätökseni Feldenstein-jutussa
ennen kuin edes astuin oikeussaliin.
Syyllinen todisteista riippumatta. Se ei ollut oikeudenkäynti.
Se oli uhrausrituaali, ja Feldenstein oli avuton uhri.
Arvoisa tuomari, syytetty ei tiedä mitä sanoo.
- Hän ei tiedä seurauksia. - Kyllä tiedän!
Edustajani haluaa teidän uskovan,
ettemme tienneet keskitysleireistä.
Ettemme muka tienneet.
Missä me olimme?
Missä olimme kuin Hitler huusi vihaansa valtiopäivillä?
Kun naapurimme vietiin keskellä yötä Dachauhun?
Kun Saksan joka kylässä on juna-asema,
jossa karjavaunut täytettiin tuhottavaksi vietävillä lapsilla?
Missä olimme, kun he huusivat apua yössä?
Olimmeko kuuroja? Mykkiä? Sokeita?
Vastalause.
Hänen mukaansa emme tienneet miljoonien ihmisten tuhoamisesta.
Hän sanoo,
että tiesimme vain satojen ihmisten tuhoamisesta.
Tekeekö se meistä vähemmän syyllisiä?
Emme ehkä tienneet yksityiskohtia,
mutta vain siksi, ettemme halunneet tietää.
- Petturi! - Järjestystä!
Istuttakaa hänet penkkiin ja pitäkää siinä.
Aion kertoa totuuden.
Kerron totuuden, vaikka koko maailma yrittäisi sen estää.
Kerron totuuden oikeusministeriöstä.
Werner Lammpe, vanha mies, joka itkee Raamattuunsa.
Vanha mies, joka sai osansa
jokaisen leirille lähettämänsä omaisuudesta.
Friedrich Hofstetter, kunnon saksalainen, joka totteli käskyjä.
Hän lähetti miehiä steriloitavaksi kuin liukuhihnalta.
Emil Hahn,
rappioitunut kiihkoilija,
joka oli oman pahuutensa vallassa.
Ja Ernst Janning,
pahin kaikista,
koska hän tiesi, millaisia muut ovat, mutta meni mukaan.
Ernst Janning, joka teki elämästään...
.. ulostetta...
.. kävelemällä heidän rinnallaan.
Arvoisa tuomari,
tehtäväni on puolustaa Ernst Janningia,
mutta hän on tunnustanut syyllisyytensä.
Epäilemättä hän tuntee syyllisyyttä.
Hän teki virheen myötäillessään natseja
toivoen sen olevan maansa parhaaksi.
Mutta jos hänet todetaan syylliseksi,
on muitakin myötäilijöitä,
jotka pitää myös tuomita.
Ernst Janning sanoi: Onnistuimme yli kaikkien odotusten.
Miksi me onnistuimme, puheenjohtaja?
Entä muu maailma?
Eikö kolmannen valtakunnan aikeita ymmärretty?
Eikö Hitlerin sanoja kuultu hänen puhuessaan radiossa?
Lukiko kukaan Minun taisteluani,
joka julkaistiin ympäri maailmaa?
Eikö Neuvostoliitto ole vastuussa?
Sen liitto Hitlerin kanssa auttoi tätä aloittamaan sodan.
Tuomitsemmeko siis Venäjän?
Eikö Vatikaani ole vastuussa?
Se solmi 1933 konkordaatin Hitlerin kanssa,
mikä nosti Hitlerin arvostusta.
Tuomitsemmeko siis Vatikaanin?
Eikö Winston Churchill ole vastuussa?
Hän kirjoitti avoimen kirjeen London Timesiin 1938.
Vuonna 1938, arvoisa tuomari!
Katastrofin hetkellä rukoilisin Jumalalta
yhtä päättäväistä ja voimakas- tahtoista miestä kuin Adolf Hitler.
Tuomitsemmeko siis Winston Churchillin?
Entä amerikkalaisten teollisuusmiesten vastuu?
He varustivat Hitlerin armeijan ja ansaitsivat omaisuuden!
Tuomitsemmeko siis amerikkalaiset?
Emme, arvoisa tuomari.
Saksa ei ole ainoa syyllinen.
Koko maailmaa voidaan syyttää Hitleristä.
Yksi mies on helppo tuomita.
On helppo puhua saksalaisten luonteenviasta,
joka nosti Hitlerin valtaan,
ja samalla unohtaa, mitä muut tekivät.
Venäläiset tukivat häntä, Churchill ylisti häntä
ja amerikkalaiset hyötyivät hänestä!
Ernst Janning sanoi olevansa syyllinen.
Siinä tapauksessa koko maailma koko on syyllinen.
Ei enempää eikä vähempää.
Majuri, meidän on annettava kaikki apumme ja tukemme.
700 tonnia tavaraa on saatava ilmaan joka päivä.
Aikamoinen operaatio.
Uskoitko, että lennättäisimme joskus hiiltä ja tomaatteja?
Tad, olemme vanhoja ystäviä.
Siksi pyysin sinut tänne.
Mitä aiot tehdä oikeudessa huomenna?
Tiedät pirun hyvin.
Tiedän, mitä haluat tehdä. Vangita heidät loppuelämäkseen.
Tiedät kai, mitä on tekeillä?
Tiedän kyllä.
Olet armeijan miehiä. Tiedät, mikä meillä on vastassa.
Puhun sinulle suoraan.
En tiedä, mitä tapahtuu, jos he tulittavat koneitamme.
Mutta tiedän tämän: jos Berliini menee, Saksa on mennyttä.
Ja silloin Eurooppakin on mennyttä.
Niin asiat nyt ovat.
Matt, aion vaatia maksimirangaistusta.
Minua ei estä sinä, Pentagon, eikä edes Jumala...
Kenelle sinä luulet puhuvasi?
Kenelle luulet puhuvasi, hitto vie?
Minäkin olin mukana Dachaussa.
Luuletko, että voin unohtaa sen?
En ole esimiehesi, enkä voi vaikuttaa päätökseesi.
Mutta sanon tämä suoraan.
Tarvitsemme Saksan kansan tuen.
Emme saa sitä tuomitsemalla ankarasti heidän johtajansa.
Eikö tarkoitus ole selvitä?
Selvitä miten parhaiten pystymme.
Kerro ihan huvin vuoksi.
Mistä sodassa oli kyse?
Mistä siinä oikein oli kyse?
Tähän päättyy todistusaineiston esittäminen
syytettyjä vastaan.
Arvoisat tuomarit,
näinä kolmena vuotena sodan päättymisen jälkeen
ihmiskunta ei ole ylittänyt Jordanvirtaa.
Amerikassa sotaa pelätään jälleen
ja puolustusta varustellaan taas.
Puhutaan kylmästä sodasta, kun ihmisiä kuolee oikeissa sodissa,
ja vainon ja julmuuksien kaiku ei vaikene.
Kaikki tämä vaikuttaa siihen, mitä tässä salissa tapahtuu.
Näidenkin tapahtumien keskellä
vastuu tämän jutun rikoksista
täytyy asettaa oikeaan mittakaavaan.
Se on teidän tehtävänne, arvoisat puheenjohtajat.
Se on aikammme dilemma.
Se dilemma makaa teidän harteillanne.
Syyttäjä on lopettanut.
Syytetyt saavat pitää loppupuheenvuoronsa.
Emil Hahn aloittaa.
Arvoisat tuomarit, en välttele vastuuta teoistani.
Päin vastoin, otan niistä vastuun koko maailman edessä.
Mutta en tee kuten muut.
En sano nyt, että teimme väärin,
kun silloin sanoin, että toimimme oikein.
Saksa taisteli henkensä puolesta.
Tarvitsimme keinoja puolustautua.
En pahoittele niiden keinojen käyttöä.
Olimme suojavalli bolsevismia vastaan.
Olimme läntisen kulttuurin tukipilari.
Suojavalli ja tukipilari, jonka länsi voi haluta takaisin.
Friedrich Hofstetterin puheenvuoro.
Olen palvellut maatani läpi elämäni
asemassa, joka minulle määrättiin
lojaalisti, puhtain sydämin ja ilman pahaa tahtoa.
Noudatin ammattini arvokkaimpana pitämääni periaatetta.
Periaatetta, joka kuuluu:
Uhraa omaa oikeustajusi maan lakien vuoksi.
Tee päätös lakien mukaan,
älä oikeudenmukaisuuden perusteella.
Tuomarina en voinut muuta.
Luotan, että minut ja miljoonat kaltaiseni,
jotka uskoivat palvelevansa maataan,
todetaan syyttömiksi.
Werner Lammpen loppupuheenvuoro.
Arvoisat tuomarit...
Ernst Janningin loppupuheenvuoro.
Minulla ei ole mitään lisättävää sanomaani.
Todistajien lausunnot ja puheenvuorot on kuultu.
Jäljellä on enää tuomioistuimen päätös.
Istunto keskeytetään toistaiseksi.
Olen koonnut juttuun liittyviä ennakkotapauksia.
Kyseessä on ristiriita kansainvälisten lakien
ja oman maan lakien välillä.
Dan, meidän on käytävä läpi kasoittain materiaalia.
Mitä sinä katselet?
Näitä valokuvia pidätysmääräyksissä.
Mitä valokuvia?
Petersen ennen sterilointia.
Irene Hoffman.
Hän todella oli 16-vuotias joskus.
Feldenstein.
Ja tämä poika... Olikohan edes 14-vuotias?
Teloitettiin natsien haukkumisesta.
Friedrich Hofstetterin määräyksestä.
Tämä on olennaisempi jutun kannalta.
Ranskan syyttäjän puheenvuoro
sotaoikeudenkäynnissä.
On selvää, että modernissa valtiossa
vastuussa ovat ne, jotka toimivat suoraan valtion nimissä.
Koska vain he voivat arvioida määräysten laillisuutta,
vain heitä tulisi syyttää.
Professori Jahreissin mietintö:
Sotarikollisten tuomitseminen.
Minusta syyttäjä ei ole onnistunut
selvästi osoittamaan syytettyjen syyllisyyttä.
Tehdyistä teoista huolimatta, emme voi sanoa,
että syytetyt ovat syyllistyneet rikoksiin ihmiskuntaa vastaan.
- Mitä sanot, Dan? - Olemme pohtineet tätä koko päivän.
Jos se ei ole vielä selvää...
Etkö aio katsoa ennakkotapauksia?
Eivätkö ne kiinnosta sinua lainkaan?
Kiinnostavat, Curtiss. Puhuit rikoksista ihmiskuntaa vastaan
ja etteivät syytetyt ole vastuussa teoistaan.
Voisitko selittää, mitä tarkoitat?
- Juurihan selitin. - Ehkä.
Minä kuulin vain juridista selittelyä ja järkeilyä.
Kun minusta tuli tuomari,
tiesin, että oli ihmisiä, jotka minun piti jättää rauhaan.
Jos haluaisin pysyä tuomarina.
Mutta kuinka voisin katsoa sormien läpi miljoonien ihmisten murhan?
- Ei hän tarkoittanut... - En minä sitä pyydä.
Mutta mitä hyötyä tällaisesta linjasta on?
Sanoit, etteivät he ole vastuussa teoistaan.
Joudut selittämään sen minulle. Joudut selittämään sen tarkkaan.
Oikeudenistunto jatkuu.
Jumala siunatkoon Yhdysvaltoja ja tätä tuomioistuinta.
Oikeudenkäynti alkoi kahdeksan kuukautta sitten.
Asiakirjoja on kertynyt yli 10000 sivua
ja asianajajien loppupuheenvuorot on pidetty.
Pelkät murhat ja julmuudet
eivät ole syytteen pääkohtia tässä jutussa.
Pikemminkin syyte koskee tietoista osanottoa
järjestelmälliseen julmuuteen ja epäoikeudenmukaisuuteen.
Teko, joka rikkoo kaikkia moraalisia ja oikeudellisia lakeja.
Olemme huolellisesti käyneet läpi todistusaineiston
ja löytäneet runsaasti todisteita siitä,
että syytetyt ovat vastuussa teoista, joista heitä syytetään.
Herra Rolfe, taitava puolustusasianajaja,
väitti, että on muitakin,
joiden tulee jakaa vastuu siitä,
mitä Saksassa tapahtui.
Se on totta.
Todellinen kärsinyt osapuoli tässä jutussa on sivilisaatio.
Mutta tuomioistuimen mielestä syytetyn penkillä istuvat
ovat vastuussa teoistaan.
He istuivat tuomarin kaavuissaan
ja tuomitsivat muita.
He säätivät lakeja ja määräyksiä,
joiden tarkoitus oli tuhota ihmisiä.
He olivat johtavassa asemassa
ja toimeenpanivat aktiivisesti näitä lakeja,
jotka rikkoivat jopa Saksan omaa lainsäädäntöä.
Jokaisen sivistyneen yhteiskunnan rikoslaki
sanoo seuraavaa:
Jokainen, joka saa toisen tekemään murhan,
jokainen, joka antaa toiselle murha-aseen,
jokainen, joka avustaa rikoksen tekemisessä,
on syyllinen.
Herra Rolfe esitti myös, että herra Janning
oli erinomainen juristi
ja luuli toimivansa maansa etujen mukaisesti.
Tässäkin on totuuden siemen.
Janning on todella traaginen hahmo.
Uskomme hänen inhonneen pahoja tekojaan.
Mutta myötätunto hänen tunnontuskiaan kohtaan
ei saa painaa unholaan
sitä kärsimystä ja kuolemaa, jota hän hallinnon osana aiheutti.
Janningin saavutukset ja kohtalo korostavat sitä totuutta,
joka tässä salissa on selvinnyt.
Jos hän ja muut syytetyt olisivat alhaisia perverssejä,
jos kaikki natsijohtajat olisivat olleet sadistisia hirviöitä,
näillä tapahtumilla ei olisi enempää moraalista merkitystä
kuin jollain luonnonkatastrofilla.
Mutta me olemme nähneet, että kansallisessa kriisissä
tavalliset, kunnon kansalaiset
voivat saada itsensä tekemään rikoksia,
joiden kauheutta ei voi sanoin kuvailla.
Kukaan täällä olleista ei kykene niitä unohtamaan.
Sterilointeja poliittisista syistä.
Ystävyyden ja uskon pilkkaamista.
Lasten murhia.
Kuinka helposti niin voi käydä.
Amerikassakin on ihmisiä,
jotka puhuvat maan suojelemisesta, selviämisestä.
Jokaisen kansakunnan on tehtävä omat päätöksensä.
Kun vihollinen on kurkussa kiinni,
samojen keinojen käyttäminen näyttää ainoalta keinolta.
Valitaan helpoin tie, käännetään katse vääryyksistä.
Mitä sellaisesta maasta tulee?
Valtio ei ole kallio.
Se ei ole minuutemme jatke.
Valtio on, mitä se edustaa.
Se, mitä se edustaa kaikkein vaikeimpina aikoina.
Kuulkoot kaikki kansat,
että tätä me edustamme, tähän päätöksemme perustuu:
oikeudenmukaisuuteen, totuuteen...
.. ja yhdenkin ihmiselämän arvoon.
Emil Hahn nouskoon kuulemaan tuomionsa.
Teidät todetaan syylliseksi ja tuomitaan elinkautiseen vankeuteen.
Tänään tuomitsette minut, huomenna bolsevikit teidät!
Friedrich Hofstetter nouskoon kuulemaan tuomionsa.
Friedrich Hofstetter,
teidät todetaan syylliseksi ja tuomitaan elinkautiseen vankeuteen.
Werner Lammpe nouskoon kuulemaan tuomionsa.
Werner Lammpe,
teidät todetaan syylliseksi ja tuomitaan elinkautiseen vankeuteen.
Ernst Janning nouskoon kuulemaan tuomionsa.
Ernst Janning,
teidät todetaan syylliseksi ja tuomitaan elinkautiseen vankeuteen.
Hän ei ymmärrä.
Hän ei kykene ymmärtämään.
Kyllä hän ymmärtää.
Tuomari Ivesin eriävä mielipide.
Haluan todeta vastustaneeni jyrkästi tuomioistuimen päätöstä,
jonka tuomari Haywood julisti ja jota tuomari Norris kannatti.
Tätä juttua, jossa syytettynä ovat miehet,
jotka uskoivat toimivansa maansa parhaaksi,
ei voida ratkaista oikeussalissa.
Se voidaan ratkaista ainostaan objektiivisesti,
vuosien kuluessa, historian antamassa perspektiivissä.
- Mihin panen kirjat? - Matka-arkkuun.
Tässä on teille syömistä lentomatkaa varten.
Jos vielä annatte ruokaa, mukaan ei mahdu muuta.
- Mutta se on omenatorttua. - Kiitos. Kiitos kaikesta.
Vien sen autoon.
Liput, passi, muut paperit. Hoidan järjestelyt lentokentällä.
Tulkaa viimeistään kolmeksi.
Terveisiä neiti... Mikä hänen nimensä oli?
Scheffler. Elsa.
- Jäätte minulle velkaa. - Miksi?
Amerikkalaiset eivät ole suosittuja Nurnbergissä tänään.
lltapäivää, herra tuomari.
Tulin Ernst Janningin pyynnöstä.
Hän haluaa tavata teidät.
Olen lähdössä lentokentälle.
Hänelle olisi tärkeää tavata teidät.
Oletteko kuullut I.G. Farben -jutun tuomiosta?
Useimmat vapautettiin. Muut saivat lievät tuomiot.
- Tuomio tuli tänään. - En tiennytkään.
Lyön kanssanne vetoa.
- En koskaan lyö vetoa. - Herrasmiesten kesken.
Viiden vuoden kuluttua tuomitsemanne miehet ovat vapaita.
Olen ihaillut työskentelyänne oikeussalissa.
Olette erityisen taitava loogisessa päättelyssä.
Voitte siis hyvinkin olla oikeassa.
Se olisi loogista näinä aikoina.
Mutta loogisuus ei tee asiasta oikeaa.
Eikä mikään maan päällä oikeuttaisi sitä.
Saitte vieraan.
Istukaa, olkaa hyvä.
Kiitos. Halusitte tavata minut.
Niin. Haluan antaa teille jotain.
Muistiinpanoni.
Tiedot jutuistani, jotka vielä muistan.
Haluan antaa ne henkilölle, johon luotan,
jonka luulen oppineeni tuntemaan.
Kiitos.
Pidän niistä hyvää huolta.
Tiedän, millaista painostusta koette.
Teitä tullaan arvostelemaan. Päätöksenne ei saa tukea.
Mutta, jos sillä on mitään merkitystä,
teillä on ainakin yhden tuomitsemanne miehen kunnioitus.
Kaiken oikeudenmukaisuuden nimeen, päätöksenne oli oikea.
Kiitos.
Sananne oikeussalissa piti tulla sanotuiksi.
Pyysin teitä tulemaan, koska...
Kaikki ne miljoonat ihmiset,
en tiennyt, että niin tulisi käymään.
Uskottehan sen?
Herra Janning, aloititte sen,
kun tuomitsitte ensimmäisen syyttömän kuolemaan.
Nurnbergin oikeudenkäynnit loppuivat heinäkuun 14, 1949.
99 syytettyä tuomittiin vankilaan.
Heistä kukaan ei enää kärsi tuomiotaan.
Tekstit: Clyde.w.o.b